ANDREJ RUBLJOV Del et.
Archip, få remmen!
Her.
Heis den opp.
Herregud. Skynd dere.
Skynd dere å løsne knutene!
- Archip, jeg kommer! - Skynd deg, Efim!
Jeg er her...
Snart...
Onkel, skjær av tauet!
Jeg flyr!
Efim, hvor skal du?
Jeg flyr!
Archip!
Jeg flyr!
Bare prøv å ta meg igjen!
Herregud. Hva skjer?
Archipusjka!
GJØGLEREN Ar 1400
Moskva er tydeligvis fullt av malere selv uten oss.
Det gjør ingenting. Vi finner arbeid.
Ja visst, men det er synd at...
Ja... Ta bjørken her! Du har gått forbi den hver dag uten å se den.
Men når du vet at du ikke vil se den igjen... Se så fin den er!
- Ja visst. 10 år. - 9 år.
- For deg er det 9, for meg 10. - For meg er det 7, for deg 9.
- Regn! Kom under her! - Kom! Vi blir ikke så våte!
Gjøglerne gikk i en flokk, og drakk mjød og øl i kopp
De møtte en adelig bojar, en enøyd tartar de sang og priste
Som bojaren hadde det bra med både drikk og mat
Bojarens kone var riktig søt
som gjerne ga seg til en ekte mann
Bojarkone, lukk opp døra. Din bojar har kommet.
Alle dere gjøglere er drukkenbolter og røvere
Dere skal piskes fra fredag til fredag
Omstreifende øk, dere skal drukne i ølet deres.
Snart skal alle som dere spiddes på staker.
Og de tok ham. Midt mellom navle og kne.
Bojaren pleide å ha skjegg De barberte ham bar som et egg
Det er galt å mangle hår Selv piker har det mellom sine lår
Bojaren jamrer og gråter Han hopper av sinne opp og ned
Han måtte løpe hjem Han banket på vinduet
Men bojarkona kjente ham ikke igjen.
Hun så et nakent ansikts egg
Som ikke kunne tas for en bojar med skjegg
En brødkjevle i skallen, "pang", var den velkomst han fikk
"Stå helt stille. Rør deg ikke en tomme til!"
Hans lodd ble skam og vanære bukser som skjegg måtte bære
En skjeggløs bojar er vel ingenting å ha
Bojaren ga seg av og gjessene etter ka-ka-ka
Han løp veien fram, en beint haltende i skam
En prest han møtte på veien tok ham for en kvinne i mannsklær
Presten, den kåte lokkeren slepte inn ham i en busk
Da han tok buksene av var han naken i begge ender
Hvilken av dem er nonna mi?
Det tordner...
- Kan vi vente her? - Kom inn.
Vil dere drikke litt øl, brødre? Se så gjennomvåte dere er!
- Takk, men vi drikker ikke. - Og ligger ikke med kvinner.
Gud ga oss paven, og djevelen gjøgleren.
Og om kvinnen min skal i buskene også?!
Kvinnen din går først.
Kvinnen din går i alle fall først.
Nå, kom igjen.
Få den.
- Hvor har du vært? - I gården. Kom nå.
Danila... Våkne, Danila!
Det har sluttet å regne. Kom!
Må Kristus være med deg, kvinne.
THEOFANES GREKEREN År 1405
Ikke drep meg!
Jeg er uskyldig!
Kanskje han er uskyldig?
De har baktalt meg, de krekene!
Slipp!
Jeg er uskyldig! Uskyldig!
Er det noen her?
- Har du kommet for å se? - Ja.
Bare se. Vi skal snart ha på linolje.
Det er altså deg... Theofanes grekeren.
Ja, ja...
Hvorfor glor du på meg? Se den veien!
Hvor er du fra?
- Fra Andronikklosteret. - Fra Andronik?
Da er vel du Andrej Rubljov.
Nei...
Jeg har hørt at alle roser Andrej Rubljov høyt.
Han er jo en mester.
Men han har langt igjen til dette.
Fargene er så beherskede.
Herregud! Det er jo enkelt...
Hvorfor sluttet du å rose? Fortell!
Jeg kan ikke. Jeg finnerikke ord.
Konstantin Kostetjevskij sier sannheten når han sier:
"Du trenger inn i sakenes kjerne, hvis du beskriver det på rett måte."
Og Andrej!
Jeg kan si det rett opp i ansiktet på ham.
Han er som en bror. De roser ham. Det er sant.
Han legger på farge så dyktig og mykt i tynne lag.
Men noe mangler.
Ikke frykt, men tro!
Tro som øses av dypet av ens hjerte!
Og enkelhet.
Hvordan blir det nå beskrevet hos Epifanos om Sergius' dyd?
"Enkelheten er ikke brokete."
Det er jo slik det er. Det er hellig.
Enkelhet er ikke brokete.
- Det kan ikke sies bedre. - Jeg merker at du er vis.
Er det så bra, da?
Er det ikke bedre å i uforstandens mørke følge sitt hjertes befaling?
"I megen visdom er det megen sorg."
"Den som øker sin kunnskap, øker sin sorg."
Prosjka! Hvor er linoljen?
Hvem skal ha en ørefik?
- Eller har alle forsvunnet? - Det blir sagt at du maler raskt.
Ellers blir jeg lei. En gang pirket jeg hel uke...
...men jeg kastet det. - Kastet?
Hvorfor ikke? Jeg presset surkål med den.
Jeg har fått så nok av det.
Jeg har masse assistenter, men ingen fornuftige.
De kan ikke engang lese.
Du. Kom og bli assistenten min!
- Ikke tull med meg! - Jeg spøker ikke.
Jeg trenger noen til å male kirken Svjatoe Blagovesjtjenie med.
Stillasene er reist alt. Forstår du?
Jeg forstår, men jeg tror ikke at jeg klarer det.
Jeg skal fortelle og forklare alt. Har du malt på rå gipsunderlag?
Ja, med et hode som ditt kan selv dårene mine male vegger.
Jeg sa jo nei, og ombestemmer meg ikke.
Du vet best...
Men ikke angre etterpå. Jeg er langsint av meg!
Kanskje jeg gjør det, men nå begår du en feil.
En fattig munk kom til deg -
- og du likte å snakke om bøker med ham -
- så du ville gjøre ham lykkelig.
Men jeg har ikke rørt bøker på tre år og vil ikke røre dem lenger.
- Hvorfor? - Min vei er annerledes.
- Jeg dør snart. - Ikke prøv.
Nei, jeg kommer til å dø. Jeg har drømt om en engel i tre dager.
Den sier: "Bli med meg".
Jeg sier: "Jeg dør snart selv uten deg".
Sånn er det.
Du kan vel tenke på det?
La gå. Men bare på ett vilkår.
Vil du ha penger? Vi deler likt.
Jeg skal arbeide gratis.
Men bare hvis du kommer selv og henter meg i klosteret -
- og selv ber meg komme foran hele forsamlingen og biskopen -
- foran alle brødre og Andrej Rubljov.
I så fall skal jeg å tjene deg som en slave og en hund -
- helt til jeg dør.
- Hva heter du? - Kirill.
Kirill!
Ortodokse mennesker!. Sannhetssøkere og kristne!
Hvorlenge piner dere synderen? Skal dere ikke slutte snart?
Dere er selve utrolige syndere, men påtar dere å dømme!
Det fins ingen Kristus for dere!
Storfyrsten befaler deg å innfinne deg i Moskva -
- for å male kirken Svjatoe Blagovesjtjenie med Theofanes.
- Si meg... - Er det virkelig Andrej Rubljov?
Ja.
Han er Andrej Rubljov og jeg er Kirill.
Theofanes grekeren har ordre om å be deg å komme til Moskva.
Han vil treffe deg.
Og jeg takker Theofanes.
Si at...
Si...
...at jeg kommer.
Ah... Hodet mitt eksploderer.
Før den hit.
Ta hvilke medhjelpere du vil!
I morgen må du være i Moskva. Er det en smed i nærheten?
Bak porten er det et kapell, og bak kapellet en smie.
Farvel, Guds folk!
Vi kan vel dra i dag, eller hva, Danila?
Vi pakker fort og drar.
Før Theofanes ombestemmer seg.
Jeg drar ikke.
- Hva "jeg drar ikke"? - Akkurat det.
- Hva skal jeg gjøre uten deg? - Det du tror er best.
Jeg trodde vi skulle dra sammen.
Hvorfor tenkte du på meg? Jeg ble ikke kalt.
Jeg kan ikke dra uten deg.
Det kan du. Du sa ja til å dra, og jeg ble ikke bedt.
Du samtykket fort. Theofanes trengte bare å vifte med fingeren.
Ikke bry deg om det. Du er verken den første, eller siste.
Jeg har arbeid så det holder her, selv uten deg.
Nå, Gud være lovet!
Foma! Aleksej! Vi drar!
Pjotr! Bli kvitt dem. Du blir med meg.
Unge menneske, gled deg i ungdommen din -
- og la hjertet ditt frydes av gleden i ungdomsår dine.
Og følg ditt hjertes veier og dine øynes syn.
Men vit at for alt dette -
- kommer Gud til å kalle deg til doms.
Og husk skaperen Din i ungdommen, -
- når tyngre dager ikke har kommet, om hvilke du vil si:
"Jeg får ingen nytelse av dem".
Så lenge sølvlenken ikke er brutt, den gylne knuten ikke er løst-
- og krukken ved kilden ikke er slått i skår-
- og hjulet over brønnen enda ikke har rast ned.
Og støvet forenes med den jorden det en gang var.
Og sjelen vender tilbake til Gud, som en gang ga den liv.
"Forfengelighets forfengelighet," sa predikeren."
Kirill!
Har du sett fader Nikodim?
Hvor har han forsvunnet så tidlig på morgenen?
Han tok fingervantene mine og forsvant i tomme luften.
Jeg må sanke ved, og kubbene er iskalde.
Hvorfor brenner fakkelen? Det har vært morgen lenge.
Har du gitt hunden min mat?
Ba du meg om det, kanskje?
Hva er det?
Gå!
Glemt noe, eller?
Jeg kom for å ta farvel.
Det har du jo gjort alt.
Jeg kom for å ta farvel, men...
Det var vanskelig fra før.
For å gjøre det verre sådde djevelen uvennskap mellom oss.
Jeg kan ikke reise da. Jeg må bekjenne.
Tar du imot?
Jeg vil ikke kunne gjøre noe, Danila.
Vi har levd så mange år i samme klostercelle.
Jeg har jo... ingen annen enn deg.
Jeg ser på verden med øynene dine.
Jeg hører med ørene dine.
Med hjertet ditt...
Danila...
Jeg er glad for din skyld, din villhjerne.
Gid du visste hvor glad jeg er.
Reis til Moskva, mal og gjør meg stolt.
Djevelen for i meg også her om dagen.
Tilgi meg, du også.
Jeg kommer tilbake, Danila.
Hvor skal du? Aftensangen, da?
Pass den selv, så passer jeg mitt.
Hva er det, Kirill?
Jeg er lei av å lyve. Jeg går ut i verden.
Hvorfor forlot vi Troitsa?
Andrej? Danila? Du tier!
Fordi brødrene begynte å sette sin nytte høyere enn sin tro.
Og her da? Vi trodde vi skulle tjene Gud med tro og arbeid.
Men hva skjedde? Klosteret vårt likner en basar.
Du, Guds tjener. Hva betaler du for munkelivet? 20 sjeler? 30?
Og du gikk etter prioren hele tiden og forhandlet.
Har du forhandlet fram evig salighet for en, eller to, retter?
Dere vet det alle sammen, men bare tier.
Dere later som om om dere ikke merker noe.
Jeg ville kanskje også tiet, og tåle denne vederstyggeligheten -
- hvis jeg hadde talentet eller den minste evne til å male ikoner.
Men Gud ga meg ikke evnen. Og jeg er lykkelig for det, -
- siden jeg er ærlig og uplettet foran Gud.
En ting til, brødre...
Hva kan du si oss som vi ikke alt vet?
Vet du hvordan det pleier å gå med sånne som deg?
- Jeg... - Forsvinn, kjøter!
Jeg vil ikke se deg mer, ormeyngel!
- Gled deg i verden, din spotter! - Dere skjønner.
Hør, Kirill...
Thi det er sagt: "Jesus gikk inn i tempelet-"
"- og jaget alle handelsmenn, -"
"- og han veltet alle vekslernes bord og dueselgernes benker."
"Og han sa til dem: Huset mitt skal kalles et bønnens hus, -"
"- men dere har gjort det til et røverhule."
ANDREJPASJONEN Ar 1406.
Jeg vasket Danilas pensler i 3 år før han betrodde meg et ikon.
- Bare for å vaske det. - Stoler du på meg, da?
Du lyver for hvert skritt du tar.
I går kveld kom du hjem med sammenklistret kofte.
- Hvor var du i går? - I bigården.
Men du sa i går at du var i Andronikklosteret.
Se som du ser ut!
Bigården...
Bind det med noe, ellers hovner du opp som en gris.
Det er nok for sent. Det hjelper ikke.
Du finner alltid på ting, bror.
- Kanskje du er blitt syk. - Syk av hva?
Det fins sikkert en sykdom der et menneske lyver og ikke kan slutte.
Se, Foma!
Se, sier jeg!
- Se på hva? - Ingenting, idiot!
Hvorfor tok jeg deg til lærling?
Du sier ulike ting hver dag. Sa du ikke til Theofanes:
"Han overser aldri noe og liker azurblå"?
Du var et annet menneske da. Du anstrengte deg og løy ikke.
Vet du forresten hva Theofanes sa om din azurblå?
"Hva er det som er bra med azurblå?"
Og du er spiser godt. Jeg forstår ikke at du kan male etter det.
Kan du tenke på noe annet når magen din kurrer?
Man hører jo bare den lyden.
Du er lykkelig, du, Foma. Alt er enkelt og greit for deg.
Sjelen kan bare nå det usynlige gjennom bønnen.
Se! Hva er dette?
Du besluttet altså å la apostlene stå til venstre?
Foma. Har du tatt limet av varmen?
Har du tatt bort limet?
Han liker azurblå! Han burde få pryl som en hund hver lørdag.
Du er sta, Andrej! Gud forlate!
Hvor så du alt dette når alle bare tenkte på å redde livet?
Moskvas kvinner ga håret sitt til tartarene som løsepenger.
De kunne jo ikke gjøre annet!
De skjemte seg heller ut enn å tåle tortur. Er det så uselvisk?
Det kan man ikke si. Sannheten er at...
...kvinnene i Russland alltid har vært fornedret og ulykkelige.
- Det var forresten ikke... - Nåvel. Svar meg ærlig:
Er folket vårt uvitende eller ikke?
- Nå?! Jeg hører ikke! - Uvitende!
- Men hvem har skylden? - Deres egen dumhet.
Har du aldri syndet på grunn av uvitenhet?
Nettopp. Og jeg også. Herre, tilgi og tøyle våre synder!
Nåvel...
Dommedag er nær. Vi skal alle brenne som lys.
Husk mine ord når det begynner.
Alle kommer til å velte sine synder på hverandre -
- for å unnskylde seg foran den Allmektige.
Jeg forstår ikke hvordan du kan male med sånne tanker.
Du godtar til og med ros.
Jeg burde avlagt munkeløfte og bosatt meg i en grotte.
Jeg tjener Gud, ikke menneskene.
I dag roser de. I morgen skjenner de fordi de roste dagen før.
I overmorgen har de glemt både deg og meg. De glemmer alt!
Alt er forfengelig og forgjengelig!
Mennesket har allerede begått all dumhet og nedrighet, -
- og nå gjentar vi dem bare.
Alle går i sine sirkler og snurrer rundt og rundt.
Hvis Jesus kom til verden igjen ville de korsfestet ham.
Husker du kun det onde vil du aldri være lykkelig foran Gud.
Hva?
Kanskje man trenger å glemme noen ting, men ikke alle.
- Hvordan skal jeg si det? - Ti stille og hør på meg!
- Hva glor du på? - Så du...
Tror du at det gode bare kan skapes på egen hånd?
Det gode! Det gode!
Husk det Nye testamentet!
Jesus samlet også folk i tempelet og underviste dem.
Og senere ble de samlet for å henrette ham!
"Korsfest!" - skrek de.
Og disiplene? Judas solgte og Petrus fornektet ham.
Alle sviktet de ham. Og de var de beste!
- De angret! - Etterpå, ja. Forstår du? Etterpå!
Da det var for sent.
Mennesker gjør selvsagt ondt også. Det er bittert...
Judas solgte Kristus, men husk hvem som kjøpte ham.
Folket?
Det var nok en gang fariseerne og de skriftlærde.
De fant ingen vitner, hvordan de enn prøvde.
Hvem kunne angi ham, den uskyldige?
Fariseerne var mestere i svik, skriftkyndige og lumske.
De lærte å skrive for å ta makten og utnytte folkets uvitenhet.
Mennesker må minnes på at de er mennesker oftere.
At russere er samme folk, samme blod, samme land!
Ondskapen fins overalt.
Det fins alltid jegere som selger deg for 30 sølvmynter.
Og den russiske mannen rammes av stadig flere ulykker.
Ennå plyndrer tartarer tre ganger en høst. Ennå er det sult og pest.
Men han arbeider og arbeider... og bærer ydmykt sitt kors.
Han forferdes ikke, men tier og holder ut.
Han ber bare til Gud om at kreftene hans skal strekke til.
Kan ikke den Allmektige tilgi slike menn deres uvitenhet?
Du vet jo selv at hvis noe mislykkes og du sørger-
- og du plutselig møter et menneskelig blikk-
- er det som å ha tatt nattverden, og straks blir alt lettere.
Har du ikke?
Du snakket om Jesus.
Kanskje han ble korsfestet for å forsone Gud og mennesket?
Jesus kom jo fra Gud, altså var han allmektig.
At han døde på korset betyr at det var forutbestemt.
Korsfestelsen og hans død varet verk av Guds hånd.
Den skulle ikke framkalle hat hos de som korsfestet ham, -
- men hos de som elsket ham, hvis de hadde vært med ham da.
For de elsket ham som menneske.
Og han overga dem av egen vilje-
- etter å ha vist urettferdighet eller rett og slett... ondskap.
Innser du hva du sier?
De sender deg nordover for å restaurere ikoner for sånt snakk.
Har jeg ikke rett?
Du selv sier jo alltid hva du tenker.
Selv er jeg et verdslig, fritt menneske.
HELLIGDAG Ar 1408
Sergej, kom hit!
Jeg kommer. Få fyr på peisen!
Foma, vi går etter ved.
Pjotr har verken sett Uspenskij - eller Dmitrijevskijkatedralen.
Han streifer litt i skogen med penselen og ser hva som er rett.
- Vi rekker det ikke... - Vi kommer frem i morgen.
Vi rekker ikke å male katedralen før kulda.
Det er snart juni. Hva, Andrej?
Hva er det?
Vent! Hør etter?
- En nattergal. - Ikke noe annet?
- Ser du? - Vi går...
- Hva er det? - Kom, vi går!
Heksekunster...
Andrej...
Hvor skal du?
- Kom til meg... - Vent!
Jeg så deg gjemme deg der som et svart uhyre.
- Guds tjener skal vite alt. - Hva er dette?
- Slipp meg! - Vi slipper deg om morgenen.
Med en stein om halsen, så du kommer fortere frem.
Himmelens ild skal brenne dere alle.
Bare vent på Dommedag!
Vi skal bare feste deg til dette korsstykket.
Akkurat som Jesus Kristus.
Hva er dette? Dere kan ikke gjøre det.
Det er en skam. Bind meg i det minste opp ned.
La ham henge der!
Han kan overnatte der, hvis han ikke tar en himmelferd.
Han drar ingen steder.
Hvorfor ba du om å henge opp ned?
Det ville vært verre.
Og hvorfor forbannet du oss og truet med ild?
Det er en synd å løpe rundt naken og bedrive all slags synd.
Hva for synd? Det er en sånn natt da alle skal elske.
- Er virkelig kjærlighet en synd? - Er det kjærlighet å binde noen?
Vi var redd du ville tilkalle vakter eller munker.
For å omvende oss til din tro med vold.
Tror du at det er lett å leve med den frykten?
Du er redd du enten ikke elsker i det hele tatt -
- eller at kjærligheten din er skamløs, bestialsk og sjelløs.
- Kjærlighet skal være broderlig. - Det er en og samme kjærlighet.
Hva...
Knyt meg løs.
Hvor har du vært?
Skogen er helt ugjennomtrengelig her. Jeg er helt opprevet.
Men de som bor her liker den. De har vent seg til det.
Mennesker venner seg til alt.
Gamlinger trenger ikke tenke på noe. Hver dag ruller på.
Det er kanskje fint når alt strekker seg fra morgen til kveld uten slutt.
Se på deg!
Helt opprevet og med blåmerker.
Skjems du ikke foran lærlingene?
- Kunne du ikke komme tidligere? - Nei.
Det er din synd, din samvittighet, dine bønner.
Fang henne. Fang kvinnen!
Fang henne!
Løp, Marfa!
Hva er det? Kan ikke dere tre klare en eneste stinkende mann?
Hva gjør de? Hvorfor?
Fordi de ikke tror på en eneste gud. Forbannede hedninger!
Ikke se, Sergej. Ikke se. Hør hva jeg sier til deg!
Vi har tenkt å fortsette å leve som vi har gjort.
Gå! Ingen knep.
Hjelp, Fjodor!
Fjodor!
Hva er det med dere?
Kan dere ikke ta en kvinne?
Hvor skal du? Hun drukner deg også.
Svøm, Marfa!
DOMMEDAG Ar 1408.
- Foma! - Hva vil du?
Kan jeg gå og bade?
- Glem det. - Det er varmt!
- Det er ikke varmt. Slutt å lyve! - La ham gå og bade!
Han kan bare sitte i vannet. Han bare innbiller seg at det er varmt.
Jeg sa først at det var varmt, ikke Sergej.
Det holder! Gå og bad, hvis du vil!
Gå da. Hvorfor sitter du der? Gå!
Gå!
Foma!
- Hvor er Andrej? - Han er borte.
Det har hendt noe.
Jeg så innom til biskopen...
Maken til bråk og skrik!
Biskopen løper rundt helt rasende i undertøyet.
"Jeg har ikke mer tålmodighet", sier han. "Det holder!"
Han snakker om dere.
"I to måneder har alt vært forberedt for deres arbeid," -
- "og de gjør ikke annet enn å gå og dra seg."
"De har krevd så mye penger, men gjør intet, og intet er gjort."
- Ba du om mye penger? - Hold opp!
"Spiller ingen rolle", sier han!
"Danil Tjornyj, eller Andrej Rubljov. Spiller ingen rolle".
"Hva er dette?" sier han og rynker ansiktet.
"Hva er det? Hva bryr det meg om det er Tjornyj, eller Rubljov?"
"De sa katedralen skulle være malt til høsten. Punktum finale."
Han sendte en budbærer til storfyrsten med klager.
Han sendte en budbærer til Storfyrsten. Det vet du.
Hva... har du ikke begynt ennå?
Du vet... Kanskje du skulle...
- Hvor er Andrej? - Han har gått et sted igjen.
Det går kanskje uten ham? Begynn uten ham!
Hvorfor ler du? Dere er jo så mange!
Hvis han ikke har bestemt noe, så fins det mange av dere.
Andrej, Andrej.
En budbærer har ridd til fyrsten for å klage alt.
- Si ja, eller nei. - Hva?
Ble ikke alt besluttet i Moskva? Alt er avtalt i detalj.
Storfyrsten selv har godkjent det.
Hva er det som er uklart da?
Hva har vi kranglet oss hese over i to måneder?
Jeg har kanskje blitt for gammel og tullete.
"Dommedag". Sett i gang og mal!
Burde vi kanskje si nei til arbeidet?
Du har kanskje rett. Vi takker nei og drar hjem.
Hvordan kan jeg se folk i øynene? Jeg vil gå under av skam.
Så dyrebar tid vi taper. Været er tørt og varmt.
Kuppelen burde vært ferdig for lengst, og søylene også.
Så vi kunne male dem. Vakkert og levende.
Og synderne som koker i tjære kunne vi male så folk får gåsehud.
Jeg har tenkt ut en sånn demon. Røyk ut av nesa. Øyne...
Det handler ikke om røyk!
- Hva handler det om da? - Jeg vet ikke.
- Hvorfor ser du bort?! - Jeg kan ikke gjøre det!
Jeg kan ikke male det. Jeg syns det er fælt. Forstår du?
Jeg vil ikke skremme folket. Forstå meg, Danila.
Skjerp deg! Det er jo "Dommedag".
- Jeg kom jo ikke på det. - Jeg kan ikke.
Hvorfor sa du intet i Moskva? Vi skulle ikke tatt det opp da.
- Det er så urent. - Du kunne ikke lære meg renhet.
Jeg drar. Sånt arbeid er ikke for meg.
Takk for alt. For vennligheten og ørefikene.
Noe har jeg lært, og det holder. Jeg skal dra og arbeide.
Jeg skal male kirken i Pafnutjevo.
Ikke så ærerikt, men i alle fall noe.
Jeg skal male "Dommedag".
Hvem blir med meg?
Vel, bli da. Bare ikke klag siden.
Hvis jeg snakker på menneskers og englers språk-
- men ikke eier kjærlighet er jeg en klingende bjelle.
Hvis jeg har profetiens gave og all slags viten, kunnskap og tro -
- så jeg enda kan flytte fjell, men mangler kjærlighet, er jeg intet.
Hvis jeg gir bort all eiendom og lar kroppen min brenne...
...men ikke har kjærlighet, så er det ingen nytte for meg i det!
Kjærlighet er langmodig, og velvillig.
Kjærlighet misunner og opphever seg ikke.
Den skryter ikke, eller gjør noe usømmelig.
Den søkerikke egen vinning, ergres ikke, eller tenker ondt...
Den gledes ikke ved urett, men gledes ved sannheten.
Den utholder alt og tror på alt.
Kjærlighet har ingen ende...
...selv om profeti, tungetale og kunnskap har en ende.
Thi vi skjønner stykkevis...
Ah, fyrstinne... Er det lov?
Det er en synd å søle melk. Det er uvitenhet!
- Hvorfor er det en synd? - Derfor!
- Tørk meg. - Det tørker.
Kom og spaser med meg ved elven!
Slipp, Stepan! Ellers sender jeg deg til stallen.
Liker du det?
Det kunne ikke bli bedre. Det er så luftig og vakkert.
Luftig...
Bær henne bort. Ammene har skjemt henne bort.
Slapp av. Ingen kunne ha bygd deg et sånt hus som vi.
Hvem ellers kunne ha malt det? Og utskjæringen?
Bare Mitjaj kan. Han skjærer uten markeringer.
Det er som en fugl som synger. Se!
Det er kanskje som en fugl, men...
For meg går det bra å sove i halmen, men du er storfyrste.
- Liker du det ikke? - Jeg syns...
Alt må males om. Både vegger og tak.
Men både sterkere og varmere.
Jeg har arbeidet med dette i 40 år.
Det handler ikke om kunnskap, men å prise fyrsten med den.
Jeg vil ikke endre noe.
Vi må dra. Vi er leid til annet arbeid.
- De venter oss i Zvenigorod. - Hvor?
Til broren din, altså. De har fraktet stein dit alt.
Veldig fin stein. Hvitere enn denne her.
Vi ble enige om det da broren din var her i påsken.
Han sa: "Gjør hva du vil. Jeg sparer ikke på pengene."
"Bare gjør husene til de vakreste!"
- Til Zvenigorod altså. - Stepan!
Da jeg så på fyrsten var han helt stiv.
Da jeg fortalte om Zvenigorod, eller?
Han var helt skrekkslagen.
Han var redd broren hans ville overgå ham.
- Hvem skar ut dette, da? - Jeg.
- Du kunne da festet det i veggen? - Det gikk ikke.
- For et fint udyr. - He! Det smuler i stykker.
Jeg ba fyrsten å ikke knusle med steinen.
Han vil angre det nå når han kjenner til Zvenigorod.
Kozjol, fortere!
Stepan! Hvor er Stepan?
Hvor har Stepan ridd?
Jeg antar at han red til Zvenigorod.
Nåvel.
Hendene mine er skitne.
Vi skal bygge like fine hus som disse til lillebroren.
- Er steinen bedre der? - Ja. Den er bedre.
- Se, Sotnik! - Hva gjør han her?
Vent litt, gamle mann!
Du, der! Hjelp ham. Inn i buskene.
Hvor er pisken min?
- Mikola! - Mitjaj!
Har noen sett pisken min?
Faen! Jeg har mistet pisken.
Kozjol! Har du sett pisken min?
Mikola!
Sergej. Les fra Skriften!
- Hvor fra? - Hvor fra du vil.
"Jeg takker dere brødre for at dere husker meg i alt" -
- "og bevarer fortellingene slik jeg overlot dem til dere."
"Jeg vil dere skal vite at hver manns fører er Kristus" -
- "at kvinnens fører er mannen, og at Kristus fører er Gud."
"Hver mann som ber eller spår med dekket hode, vanærer hodet sitt."
"Hver kvinne som ber uten dekket hode, vanærer hodet sitt."
"For det er samme sak som å være helt barbert."
"For om kvinnen ikke vil være tildekket, la henne da klippes!"
"Og om kvinnen skjems for å være barbert, la henne dekke hodet!"
"Slik trenger ikke mannen dekke hodet" -
- "siden han er Guds avbilde og ære" -
- "mens kvinnen er mannens ære."
"Thi mannen er ikke av kvinnen, men kvinnen er av mannen."
"Mannen er ikke skapt for kvinnen, men kvinnen er skapt for mannen."
"Derfor må kvinnen på hodet sitt" -
- "bære tegn på makten over henne foran englene!"
"Dog fins ikke mann uten kvinne og kvinne uten mann..."
Les videre!
"Hun er av mannen som mannen av kvinnen, men alt er av Gud."
"Døm selv: er det anstendige for en kvinne" -
- "å be til Gud uten tildekket hode?"
"Lærer ikke selve naturen" -
- "at om en mann lar håret vokse, er det skammelig for ham?"
"Men lar en kvinne håret vokse, er det en ære for henne" -
- siden håret er gitt...
Hvorfor ble du stille? Les!
"...så er det en ære for henne siden håret er gitt i stedet..."
Danila! Hør, Danila!
Helligdagen! Helligdagen, Danila! Og du sier...
Hva er de for syndere?!
Hva er hun for synder, selv om hun ikke går med skaut?
Vi har funnet en synder!
La ham være. La Guds tjener gjøre bot!
ANDREJ RUBLJOV Del to.
År 1408.
De kommer, min fyrste! Tatarene kommer!
Samle alle sammen! Hører du meg, Kosoj?
Samle alle sammen!
Hei, fyrste!
Hva har du der? Er det vadestedet ditt?
Regnet har oversvømt det.
Vi må lenger bort. Følg oss!
Vi hadde tenkt å dra. Vi ventet dere i går.
Det var en by i veien. Jeg ville gå rundt den, -
- men klarte ikke la være. Unnskyld forsinkelsen.
Glem det, vi drar! Det er grunt til venstre.
- Ikke noe lureri? - Slutt!
Vladimir er tomt. Storfyrsten har reist til Litauen.
Byen er bak barskogen.
Det blir sagt at storfyrstens lille sønn vokser opp...
...og at du vil ha tronen hans. - Vi får se...
Jeg ser at du lengter etter tronen. Jeg forstår.
Hvor skal du?
Jeg sa til venstre!
Hold fast!
Sakk ikke etter, min fyrste!
- Du elsker virkelig broren din. - Det er vel skjebnen vår.
- Når ble dere forsont sist? - Vi ble ikke forsont.
Metropolitten befalte oss å sverge en ed foran Gud -
- om at vi skulle leve i fred og fordragelighet.
Storfyrsten kommer.
- Så du har kommet, bror. - Mm...
Er ikke Vladimir vakkert? Hva, min fyrste?
Det er ikke en liten by.
Kom!
Sakk ikke etter! Vaska, kjøter. Jeg skal maltraktere deg!
Sakk ikke etter fyrsten!
Tatarer!
Flykt!
Tatarer!
Flykt!
Hold i ham, Foma! Jeg skal...
Hva er dette, brødre? Vi er russere, akkurat som deg.
Jeg skal lære deg, ditt vladimir-fe!
Fang ham! Ta ham!
Ditt fehode! Løp rundt!
Er du døv? Løp rundt!
Hvor har vi havnet? Det er ingen her.
Alle har flyktet.
Tispen din har vokst opp. Hun kjenner meg ikke igjen.
Vær så snill, slipp meg!
Vær så snill meg!
Nå, min fyrste?
Er det ikke synd på katedralen?
Jævler! Tyver!
Avskum!
Min fyrste. Hva er det for kvinne som ligger der?
Det er ingen kvinne. Det er Jomfru Maria.
Kristi fødsel.
Og hvem er det i kassen?
Sønnen hennes, Kristus.
Hva er hun for slags jomfru, hvis hun har en sønn?
I ditt Russland hender enda mer merkelige ting.
Interessant!
Det gjør vondt, mamma!
Jeg brenner! Det gjør vondt!
For en ulykke! Jeg vet ikke hvor gullet er!
Det må være stjålet. Deres tatarer har trolig stjålet det.
Dere er alle tyver.
Du burde spørre dine egne. Spør dine egne menn!
- Fortalte han noe? - Ikke sannheten ennå.
Vent! Hør på meg...
Se hvor... en russisk, ortodoks-
- uskyldig man plages av tyver.
Se! Judas! Tatartryne!
Du ljuger. Jeg er russer!
Jeg kjente deg igjen. Du er lik broren din.
Du har solgt Rus. Jeg kjenner deg igjen!
Ondt!
Jeg forteller ingenting!
Merk mine ord. Det skal aldri gå tatarføtter på russisk jord.
Jeg sverger foran Gud at det ikke vil skje.
Jeg kysser korset. Gi en ortodoks et kors!
Du skal få korset ditt.
Tilgi oss vår skyld, Herre.
Han er nådefull. Han tilgir.
Herre, tilgir du meg virkelig?
Dere skal alle koke i tjære!
Vi bygger opp alt på nytt når du har dratt.
Må dere få magene sprettet opp i helvetes flammer.
Herregud. Hva er dette?
Hvorfor?
Avskum!
Theofanos! Du er vel død?
Jeg drømte at du hang opp ned fra et vindu -
- og så opp på meg og bøyde fingeren truende mot meg.
Og jeg lå tvers over en hestesal -
- mens to menn fra Horden vred om hodet mitt.
Og du så og banket med fingeren på vinduet.
- Og jeg ropte til deg... - Hva ropte du?
"Se, hva er det som foregår?"
"De dreper, voldtar og plyndrer kirker sammen med tatarene."
Men du sa jo til meg...
Jeg føler meg dårligere enn deg nå.
Du er død alt, men jeg...
Ja, jeg er død. Og så?
Det handler ikke om det! Jeg har tilbrakt halve livet i blinde!
Halve livet som en...
Jeg har jo virket dag og natt for dem, for menneskene...
Men de er ikke mennesker, hva?
Du sa sannheten da.
- Sannheten. - Samme hva jeg sa da.
Du tar feil nå. Jeg tok feil da.
Er vi ikke av samme tro?
Er det ikke ett og samme land? Ett og samme blod?
En tatar lo til og med.
Slik.
Han ropte: "Dere skjærer halsen av hverandre selv uten oss!"
For en fornærmelse!
De drepte alle sammen.
Selv min Serjuga.
Jeg fant ham den dagen...
Den eneste som var igjen.
- Jeg må gå. - Vent!
Vær så snill, ikke gå!
Er det ikke bra hos meg? Lei? Jeg skal slutte...
Vi setter oss og prater. Jeg skal fortelle deg...
- Jeg vet alt. - Jeg skal aldri male mer.
- Hvorfor? - Ingen trenger det.
Fordi de brente ikonostasen?
Vet du hvor mye de har brent av meg?
I Pskov, Novgorod, Galitj...
Det er stor synd du tar på deg.
Jeg har ikke sagt det viktigste.
Jeg har drept et menneske.
En russer.
Da jeg så hvordan han slepte henne...
Se! Se på henne!
Ondskapen har tatt menneskelig skikkelse på grunn av våre synder.
Når du prøver å drepe ondskapen, prøver du å drepe kroppen.
Gud tilgir, men ikke unnskyld deg selv.
Fortsett å leve mellom hans tilgivelse og din egen plage!
Og din synd... Hvordan står det i skriften din?
"Lær deg å gjøre godt, etterstreb sannheten," -
- "redd de undertrykte og beskytt de forsvarsløse!"
"Kom så skal vi tenke sammen, sa Herren."
"Selv om deres synder er purpurrøde" -
- "skal jeg gjøre dem hvite som snø."
Jeg har ikke glemt det. Jeg husker!
Du har det kanskje bedre.
Jeg vet det. Gud er barmhjertig og tilgir.
Jeg skal gi Gud et taushetsløfte og tie.
Jeg har ingenting å snakke med folk om lenger.
Er det ikke godt tenkt?
Jeg har ikke rett til å gi deg råd. Jeg kan ikke.
- Har du ikke kommet til Paradis? - Herregud...
Det er ikke som du tror i det hele tatt.
Rus... Rus... Fedrelandet tåler alt.
Hun holder ut alt.
Vil hun fortsette å gjøre det?
Nå, Theophanes?
Jeg vet ikke. Sikkert for alltid.
Så vakkert alt dette er!
Det snør...
ingenting er mer skremmende -
- enn når det snør inn i tempelet. Syns du ikke?
STILLHETEN År 1412.
Alle epler er råtne.
Jeg har levd så mange år på jord, men jeg har aldri sett en sånn sult.
Vi dør så saktelig. Tilgi oss, Herre.
Ingen er igjen i området. Det er tomt i landsbyene.
Alle i Chotkovo har reist sin vei.
Folket fra Semjonovka også.
Det er ingen igjen der. Jeg dro gjennom der i morges.
I Vladimir har de hatt uår i tre år, og folket har flyktet.
De som bor igjen, fanger mus.
- Hvorfor visker du? - Jeg overnattet i sjøen.
- Hvorfor? - Jeg ble jaget av ulver.
Jeg stilte meg i sjøen for å slippe unna.
Jeg ba Gud om at de ikke hoppet uti, og sto der til morgengry.
Da jeg gikk opp merket jeg en stumhet som holdt i seg i to uker.
- Er du fra Vladimir? - Jeg bodde der.
Der kommer en til fra Vladimir.
Han snakker ikke siden da. Han har avlagt taushetsløfte.
Han har syndet, og gjør bot.
Han tok med en stum Guds dåre derfra. De kan tie sammen.
Han tok henne hit så han kunne føle skammen hele tiden.
Det er hellighet, det.
- Og Andrejevogildet? - Det er oppløst.
En del ble drept av Horden.
Andre ble spredt til ulike kanter.
Lever Danila?
Folk sier ulike ting. At han har dratt nordover. At han er død.
Har han overgitt håndverket helt?
Du er Kirill, hva?
Er du Kirill?
Det er Mefody igjen. Han har sluppet inn tatarene igjen.
Det er ikke bra å spise urent kjøtt.
Fordriv meg ikke, fader. Sannheten fins ikke der ute.
Jeg kan ikke fortsette å synde hver dag.
Ta imot angeren min! Jeg skal kysse dine føtter.
Du var pratsom tidligere. Meg beveger du ikke.
Fader! Visste du bare hvor mye sorg og ondskap jeg har holdt ut -
- ville du tilgitt meg, men jeg tilgir aldri meg selv.
Du er ikke skyldig for meg, men for Gud.
Bli. Boten for dine synder blir å kopiere-
- den Hellige skrift 15 ganger. Ta avdøde bror Nikoms celle.
- Takk, Gud! Takk, brødre! - Så fint! Så fint!
Takk, fader!
Flink russer, som spiser hestekjøtt.
Vil du bli med til Horden og bli kona mi?
Jeg har sju koner, men ingen russisk.
Du kan spise hestekjøtt hver dag, drikke gjæret hoppemelk-
- og bære penger i håret. Nå?
Bøy hodet!
En russisk kone med tatarmann kan ikke gå omkring skitten.
Jente, bli med oss! Kom!
Gi meg hånda!
Andrej!
Kjenner du meg ikke igjen?
Slapp av. De gir henne en ridetur og lar henne gå etterpå.
De våger ikke å skade en Guds dåre. Det er en stor synd.
KLOKKEN År 1423.
Er dette støperen Nikols hus?
- Ja. - Er det faren din?
- Ja. - Rop på ham, da!
- Han er borte. - Hvor er han?
- Han er død. - Hørte du, Kozjol?
Pesten tok alle sammen: mor, søster og far.
Har støperen Gavrila neste hytte?
Gavrila? Han døde også.
Og mester Kasjan.
Ivasjka førte tatarene bort i fjor.
Bare Fjodor er igjen. Gå til den femte gården!
Men fort! Han ligger og grynter med øynene igjen.
Han sovner inn når som helst.
Jeg orker ikke mer.
Hvor skal vi lete nå? Vi burde dra hjem.
Opp med deg! "Hjem", sier han...
Det fins visst ingen som kan støpe en klokke.
Ta meg med!
- Jeg skal støpe klokka. - Er du gal, gutt?
Ta meg med til fyrsten!
Jeg skal gjøre alt bra.
Du finner ingen annen. Alle er døde!
- Du finner ingen bedre! - Forsvinn!
Skyld på dere selv, da. Jeg kan klokkens hemmelighet!
- Jeg kan den og sier ikke noe! - Hva sier du?
Jeg kan hemmeligheten! Far kunne kopperklokkens hemmelighet.
Da han døde ga han den til meg. Ingen andre kan den. Jeg kan!
Far døde... og ga...
- Skal vi ta med Guds tjener? - Han bare prater tull.
Vil du at storfyrsten skal flå oss levende, da?
- Han lyver om hemmeligheten. - Da får han svare for det.
Kom da!
- Hva? - Hopp opp.
- Og hytten? - Bli med.
Overtalte du ham?
Hvor skal vi? Hva ser vi etter? Vi kan grave helt inntil.
- Skal vi grave her? - Heller nærmere klokketårnet...
...så slipper vi å bære så langt.
Går ikke det? Da graver vi her.
Andrejka!
Marker!
Vi graver sammen.
Vi er ikke gravere, men støpere.
Hvorfor skulle vi grave i jorda?
Vet du hva faren min sa før han døde?
"Støperne må selv grave støpegropa."
Ja! "Jeg forsto det først i alderens høst."
Det sa han, og så døde han.
Jeg vet ikke hva Nikola sa da, men jeg vil ikke grave i jorda.
Rop på oss hvis vi trengs!
Nå, har du funnet den?
Hva er det å finne? Der er den.
Nei, det er feil leire.
- Vi pleide å ta denne her. - Det var tåper som tok her.
- Er det virkelig dårlig leire? - Ja.
Nå vet vi det. Kom!
Vi leter til vi finner den.
Du, Stepan.
- Kanskje det er forgjeves? - Ja, selvsagt.
Se, hvilken leire vi har funnet.
Så mye arbeid vi har lagt ned. Vi fant et nytt sted, men du...
Det er feil leire. Forstått?
Nå begynner du igjen.
August er snart slutt, og vi har ikke funnet leira.
- Jeg syns synd på deg. - Jeg klarer meg uten medynk.
Kom, Boris.
Jeg kan ikke. Jeg vet at det er feil leire.
- Hvilken leire er "riktig", da? - Jeg vet hvilken det er.
Jeg trenger ikke arbeidere som deg! Jeg klarer meg uten deg!
Andrejka!
Jeg har funnet den!
Onkel Pjotr!
Jeg fant den.
Leire. Onkel Simjon!
Stepan!
Leire! Det er leire her! Stepan!
Andrejka! Andrejka!
Hvor er dere?
Boris! Boriska!
- Hva er det? - Skal jeg grave inn?
- Jeg kommer! - Hva sier du?
- Jeg kommer! Hvor er Nikolai? - Han gikk etter virke i morges.
Virket skal være her alt. Hva skal jeg forsterke med nå?
- Nikolai gikk i morges... - Din Nikolai er en tåpe.
Hvorfor står du der? Arbeid! Arbeid!
- Kjøpmennene samtykker ikke. - Hva mener du?
De vil ha tre ganger mer. De sier at tauet er billig.
- Skal vi kjøpe for den prisen? - Kjøp det!
- Fyrsten vil drepe deg. - Jeg bryr meg ikke nå. Kjøp!
Forsvinn, gubbe. Ellers blir du skadet.
Ikke begynn å grave uten meg!
- Boris! - Jeg kommer.
- Nå. Hva er det? - Vi må flette et lag til.
Hva da, "et lag til"? Har du ikke laget stammen ennå?
Vi må forsterke, men det er slutt på stengene.
Mur den til, så brenningen kan begynne i kveld.
Hvis ikke formen styrkes, vil den ikke holde kopperet, og sprekke.
Hvis vi ikke rekker å støpe før snøen, går arbeidet tapt.
- Da blir jeg pisket! Ikke du! - Formen vil ikke holde her.
Mur formen til.
Hører dere?
Jeg gjør det ikke.
Det trengs ikke. Du kan dra.
- Andrejka, mur den til. - Han gjør det heller ikke.
- Vil du mure formen? - Den holderikke kopperet!
- Den må forsterkes. - Vil du høre på meg?
- Hvem er leder her? - Vi trenger et lag til.
Fjodor!
Ikke den der. Han her.
Han nekter å arbeide.
Han lyder ikke ordrene mine. Jeg skal vise hvem som gir ordre.
- Din far behandlet oss ikke sånn. - Så du husker faren min?
De skal piske ham i min fars navn.
Sett i gang og mur!
Boris!
- Boriska! - Grav inn uten meg!
- Vi venter på deg. - Grav inn uten meg!
Gå og sov, lille gutt.
Hva glor du på? Hva?
Har du svelget tunga? Eller er du døv?
Syns du synd på ham?
Gå og trøst, da!
Det er derfor du er munk.
Jeg sover litt...
Boriska! Våkne, Boriska!
Boriska!
- Jeg har begynt å brenne alt. - Hvorfor det, uten meg?
Jeg sa jo at du skulle vekke meg.
- Jeg vet selv når. - Pjotr. De spør etter deg.
Så varmt!
For en hete!
Det holder. Det holder for din del.
For lite sølv.
- Be fyrsten å ikke bære gjerrig! - Fyrsten vår sparer aldri.
Jeg vet ikke. Et halvt pund til trengs.
Hva spiller det for rolle med et halvt pund mer eller mindre?
Hvem er det som kan klokkens hemmelighet? Jeg eller du?
Si til fyrsten at det trengs et halvt pund til!
- Hva er det? - Jeg letter fyrsten for sølv.
Og klokken kommer ikke til å ringe!
Jeg kjente ham igjen!
Slå ham! Slå ham, alle sammen!
Hvorfor kaster du deg over dette mennesket?
Du har tatt feil. Hvorfor angriper du ham?
Hold ham!
Jeg har ikke tatt feil. Jeg kjenner ham godt igjen.
Han pleide å være staselig og flott. Nå er han utslitt også.
Slipp! Jeg satt i ti år i en hule på grunn av ham.
De skar av halve tunga mi!
Slipp meg! Slipp! Slipp!
Slå ham!
Han er uskyldig! Han har ikke sveket noen. Jeg sverger på korset.
Herregud! Hva er dette for avstraffelse?
Slå meg! Ikke rør ham!
Reis deg!
Så tung du er!
Fyrstens... gjøgler er død.
De ba meg, men hva skal jeg med fyrsten?
Jeg er heller snekker.
Men jeg kjente ham igjen.
Jeg kjente ham igjen. Det var han som solgte meg!
Gi meg litt å drikke!
Du har ikke sett noe ennå.
Boris! Boris!
- Ta en prøve! - Gå til tredje ovn!
Skal vi legge i ved i den tredje? Ovnen blir kald!
Stenk litt på slangen!
Hvorfor står du der? Arbeid! Legg i mer!
Fortere!
Litt mer til den andre?
Legg i! Kom igjen!
Mer til andre!
- Hvor er Boris? - Han gikk til støpeformen.
Andre og tredje ovn er klare!
Første er klar.
Apne!
Alt er klart.
- Skal vi begynne? - Sett i gang!
Sett i gang!
Hell i!
Det renner! Borisjka!
Se! Det renner!
Gud! La det virke!
For en dag det blir i morgen.
Nå burde man sove litt.
- Boris, kommer du, eller? - Vent! Jeg...
Jeg kommer...
Hør nå her, Andrej...
Jeg har tenkt igjennom det hele og besluttet å fortelle deg det.
Du vet at jeg var misunnelig på deg.
Sjalusien fortærte meg så en gift steg opp inni meg.
Jeg kunne ikke holde det ut, så jeg forsvant på grunn av deg.
Da jeg fikk greie på at du hadde sluttet å male-
- føltes det bedre, og jeg glemte det.
Nå vil jeg bare rekke å kopiere Skriften før jeg dør.
Vår abbed er streng og påla meg streng straff.
Men nå kommer jeg tydeligvis ikke til å rekke det.
Angrer jeg? Jeg har intet å angre for deg.
Du er en stor synder selv, mye større enn meg.
Hva er vel jeg? Bare en verdiløs mark. Hva kan en vente av meg?
Hva er du, da?
På grunn av en hellig dåd har Gud gitt deg talentet ditt?
Herregud, det var ikke det jeg...
Jeg vet at Nikon har sendt en budbærer som ville overtale deg -
- til å male Troitsa, men du ville ikke engang snakke med ham.
Jeg skal ikke lyve. Det framkalte en liten glede -
- i bunnen av min skitne sjel.
Men nå...
...er livet på vei til å ende, og sjelen ber om fred.
Livet ditt er ingenting for Nikon. Han kaller på deg for å -
- bruke talentet ditt til å styrke og glorifisere sin makt.
Men Gud er på Nikons side. Hør på meg. Hør!
Reis til Troitsa og mal, mal, mal!
Reis! Det er en stor synd å si nei til en Guds gave.
Hvis Theofanes hadde levd hadde han også sagt det til deg.
Tror du ikke det? Hva?
Se på meg, den ubegavede! Hvorfor tror du jeg kom tilbake?
For et stykke brød og for å leve i fred og ro.
Jeg dør snart, og ingenting vil stå igjen etter meg.
Knapt etter deg heller. Vil du ta med deg talentet ditt i graven?
Andrej! Hvorfor tier du? Si noe, i det minste!
Den gjøgleren... Da det skjedde...
Det var jeg...
Forbann meg, men ikke ti, Andrej!
- Det kan brytes her. - Bit deg i tunga.
Jevn ut enden.
- Vi skulle festet det med jern. - Men jeg sa til Boris...
Nå?
Ja visst... Kom igjen.
Unna, alle sammen.
- Hvordan går det? - Alt klart!
Fortere! Opp, alle sammen!
- Alt klart? - Ja!
Gå fram! Gå fram!
Løs repene! Ikke flok til endene!
Kom igjen. Vink.
Vink med hånden.
Sett i gang!
- Se! Hvem er det? - Storfyrsten.
- Hvem er de med ham? - Utlendinger.
Hellige mor. For en dag!
Storfyrsten kommer hit med en utenlandsk ambassadør.
Rekker vi det? Sørg for at vi gjør!
Din jævel!
Denne klokke velsignes og vigsles gjennom å stenkes med dette-
- hellige vann i Faderens, Sønnens og den Hellige ånds navn. Amen.
Denne klokke velsignes og vigsles gjennom å stenkes med dette-
- hellige vann i Faderens, Sønnens og den Hellige ånds navn. Amen.
Denne klokke velsignes og vigsles gjennom å stenkes med dette-
- hellige vann i Faderens, Sønnens og den Hellige ånds navn. Amen.
Se for en ledelse jeg har her!
Hvor skal du? Gå! Gå!
Sett i gang nå, idiot.
Skal jeg hjelpe deg, eller svinger du den selv?
Sett i gang!
Far, det gamle udyret, ga aldri hemmeligheten videre.
Han tok den med seg i graven, den gamle gjerrigknarken.
Se så bra det gikk.
Så fint! Hva er det med deg?
Kom, så går vi herfra sammen.
Du støper klokker, og jeg maler ikoner.
Vi drar til Troitsa. Vi drar sammen.
For en festdag for folket -
- og for en glede du har skapt! Likevel gråter du.
Sånn ja. Sånn ja.
Det blir bra...
Det holder... Det holder...
Ro deg ned.
Sånn ja...
Oversettelse: PrimeText International, 2008.
Textadmin: www.primetext.tv PrimeText International, 2008